ESIMENE TUND
Noh, niimoodi siis, mu kallid karvapallid,
me lõpetasime teiega matemaatika tunni.
Nüüd asume õppima kõike meest.
Selle rollist ja tähtsusest looduses.
Ma joonistan siia tahvlile putuka,
ilmselt teile hästi tuttava.
Joonistan kohe talle veel teise tiiva. Nii!
Toptõgin, kes see su meelest olla võiks?
Mu meelest see... Mis? - Kiil.
Sa ära ütle ette! - See on kits.
Kits? Siis peaks ta olema tundlateta.
Aga tiivad? Ja kust loomal siis veel tiivad?
Oh, sa oled kui kurt teder! - Mida?
Sinna on joonistatud, Mihhailo Potapõtð, kurt teder.
Istu! See jama pole vastuseks kõlbulik. Hinne on puudulik!
Miðutkin? Mis siis ikka, vasta, kui tead.
Mis on siia joonistatud, kelleks teda pead?
Sellele tahvlile on joonistatud kriidiga midagi elusat.
Vurrude, pea ja jalgadega kehalt ümarat.
Vastus on hea, kuid kiirustama ei pea.
Tiibadel pole tal sulgi ega kohevust.
Seepärast pole see lind, vaid väike putukas, kärbse nimega just!
Pole õige, karvapallid, mesilane on see.
Ta pidevalt tööd teeb, karudele toiduseks toob mee.
Poisid, vaadake, see on mesilane!
Mesilane, kel kandamiks lõhnav neste,
hoolikalt peidab selle vahast kärgedesse.
Vaja on palju oskust ja kavalust,
et sõprusest säästa meekorjelust.
Raputada mesi välja tarust seega
ja maitsvalt einestada siis meega.
Kui aga käituda liiga õelalt, mesilane kindlasti valusalt nõelab.
Torkab sinusse mürgise astla ja...
Mis juhtus, kus on nad? Läinud, ei vasta!
Nüüd, järele talle! Siia, siia!
Noh, see vesi, see on mõnus.
Nii, Toptõðka, seisa sinna, aga sina talle õlule, anna minna!
Nüüd asume õppima kõike meest.
Selle rollist ja tähtsusest looduses.
Noh, lapsukesed, kas jätkame vestlust meest?
Selle rollist ja tähtsusest looduses?
Siin tahvlil te näete putukat, ilmselt teile kõigile...
Väga tuttavat.
Mitte lindu, mitte kala, mitte imetajat,
vaid niinimetatud...
Valusasti suskajat!
Te õppetund ei läinud tühja ja saite karistustki näha.
See, sõbrad, õppetund on meile,
mitte joosta tunnist ära.
Mitte joosta tunnist ära.
Jutustas Pastella